Ansvarshavende chefredaktør på Mandag Morgen og en del af Alrow Medias danske ledelse. Sidder i Advisory Boards for gravercenter.dk på DMJX og Klimasamlingen på KU. Baggrund som undersøgende journalistik indenfor især økonomi og erhverv. Tidligere journalist på Jyllands-Posten, TV2-Nyhederne, Ugebrevet A4, vært og redaktør på P1 Dokumentar, erhvervsredaktør i DR Nyheder, redaktionschef på P1 Morgen og redaktør for et tværeuropæiske graveprojekt om svindel med udbytteskat og dokumentaren 'Mændene, der plyndrede Europa'.Tidl. formand for FUJ-prisens jury. næstformand i Foreningen for Undersøgende Journalistik (FUJ) og censor på journalistuddannelsen på RUC og evalueringspanelet for DMJX.
Ingen medier kan undsige sig ansvaret for at give et retvisende billede af virkeligheden
Der er sket en proportionsforvrængning i vores opfattelse af problemerne med indvandring og integration. Ansvaret ligger hos politikere og medier, der ikke har modet til at forstyrre læsernes og vælgernes virkelighedsopfattelse.
![](https://www.mm.dk/cdn-cgi/image/q=80,fit=crop,w=2560,f=jpeg/https://legacy.mm.dk/images/article/18337/17253.jpg)
![](https://legacy.mm.dk/magazine/images/80/17246.jpg)
- Ny undersøgelse: Vi har et helt skævt billede af indvandring og integration
- Mattias Tesfaye: Det går fremad med integrationen, men …
- Også venstrefløjen har overdrevne forestillinger om indvandreres kriminalitet
- Fakta rokker ikke ved danskernes forestilling om integration
- Fakta: Sortsynede danskere
- Fakta: Vælgernes viden om integration - fordelt på partier
- Ingen medier kan undsige sig ansvaret for at give et retvisende billede af virkeligheden
- Ny undersøgelse: De mest indvandringskritiske danskere overvurderer integrationsudfordringerne mest
På det seneste har jeg tænkt en del over mediernes ansvar for danskernes billede af indvandrere og integration. Er det vores opgave at sikre, at de fleste danskere har et nogenlunde retvisende billede af virkeligheden? Eller er det først og fremmest vores opgave at fokusere på problemerne, så de kan blive løst? Husker vi at rapportere lige så intensivt om det, når kriminaliteten blandt drenge med indvandrerbaggrund falder, som når den stiger?
I mit første år som journalist deltog jeg i et redaktionsmøde på TV 2 Nyhederne, hvor redaktører og journalister i ramme alvor diskuterede, hvorvidt man burde ’tie Dansk Folkeparti ihjel’. Altså simpelthen ignorere partiet, indtil vælgerne glemte, at det eksisterede, og det ubehagelige fænomen forsvandt. Det var i 1998. Dengang de fleste indvandrere i medierne var ofre for et eller andet: Tortur i hjemlandet. Undertrykkende tørklæder. Eller det danske system.
Det skal siges, at langt fra alle var enige i det afsindigt udemokratiske og ujournalistiske forslag om at ignorere virkeligheden og de partier, der indtog den. Og det blev gudskelov heller aldrig TV 2’s redaktionelle linje. Men alene det, at det kunne diskuteres seriøst på et redaktionsmøde på Kvægtorvet, siger alligevel en del om, hvor meget tiderne er skiftet, når det kommer til mediernes dækning af integration og indvandrere.
Der var dengang i 1990’erne en underdækning af de problemer, der opstod på Vestegnen og andre steder, hvor andelen af indvandrere var stor. Og resultatet blev som bekendt ikke, at DF forsvandt, men at en gul protestbølge bredte sig fra mennesker, der ikke følte sig hørt af hverken medier eller de fleste politikere.
Konsekvenserne af mediernes proportionsløse dækning er lige så alvorlige, som dengang problemerne blev underdrevet og underdækket.
Tanja Nyrup Madsen
Chefredaktør, Mandag Morgen
DA JEG 15 ÅR SENERE som erhvervsredaktør i DR deltog i TV Avisens redaktionsmøder, var pendulet for længst svinget til det diametralt modsatte hjørne på landets redaktioner. Offer-historierne var stilnet af i aviserne og forsvundet fra tv. Og tabuet om integrationsproblemerne var for længst brudt.
I DR Nyheder var det nu modspil til Dansk Folkepartis verdenssyn, der var tabu. Chefer, der ellers hyldede nuancer og et mere holistisk nyhedsbillede på andre fronter, skabte en stemning, hvor alle forstod, at det var progressivt at fortælle, hvor stort et problem indvandrerne udgjorde. Og håbløst gammeldags at viderekolportere mere indvandrervenlige partiers vinkler i integrationsdebatten. Det blev aldrig sagt, at de skulle ties ihjel. Men forsøg på redaktionsmøderne på at nuancere den uendelige strøm af negative nyheder om kriminelle indvandrere, tosprogede børn i skolerne og tørklædekvinder blev modtaget, som havde mødelederen set en rød lejesvend spøge.
Nu skal det siges, at Dansk Folkeparti fik masser af modspil på alle andre emner end indvandring. Og at DR’s nyhedsproduktion også dengang var mangfoldig og fuld af undtagelser fra enhver regel. Solstrålehistorier om indvandrere findes helt sikkert også i arkivet.
MEN MIN OPLEVELSE siger alligevel noget om, at vi medier – ligesom politikerne – er tilbøjelige til at bekræfte folkestemningen, snarere end at give den modspil. Seerne kan lide at spejle deres egne holdninger i det, de ser i fjernsynet. Ligesom vælgerne foretrækker politikere med samme verdensbillede som deres eget.
Men hvis danske mediers ideal er at give et nogenlunde retvisende billede af virkeligheden, hvordan er det så lykkedes os at skabe et billede af indvandringen, som har fået danskerne til at tro, at der bor dobbelt så mange indvandrere i landet, som der faktisk gør? Og hvordan har vi skabt så skævt et billede af de fremskridt, der faktisk er sket på integrationsområdet.
En ny undersøgelse fra Mandag Morgen og Danmarks Videnscenter for Integration viser, at den gennemsnitlige dansker tror, at de færreste indvandrere udtrykker opbakning til demokratiet og at unge mænd med indvandrerbaggrund er blevet fire gange så kriminelle som i 2012. Hvorfor er det endnu ikke lykkedes at trænge igennem til dem med det glade budskab om, at det faktisk er lykkedes at knække kurven, så markant færre i dag begår kriminalitet? Og at kun et lille mindretal af indvandrerne siger, at de ikke går ind for demokrati.
Politikerne handler i stigende grad på vælgernes virkelighed – uanset om den har bund i fakta eller i frygt.
Tanja Nyrup Madsen
Chefredaktør, Mandag Morgen
KONSEKVENSERNE af mediernes proportionsløse dækning er lige så alvorlige, som dengang problemerne blev underdrevet og underdækket. For politikerne handler i stigende grad på vælgernes virkelighed – uanset om den har bund i fakta eller i frygt.
Derfor er Mattias Tesfaye så bange for at sige vælgernes forvrængede virkelighedsbillede imod, at han ikke tør kalde det ’skævt’, når hans egne vælgere tror, at de unge mænd med ikkevestlig baggrund er blevet fire gange så kriminelle på syv år, selvom kriminaliteten i den gruppe faktisk er faldet. Eller når danskerne har en overdreven forestilling om, hvor mange indvandrere der er imod ligestilling eller demokrati. Det er vælgernes egen virkelighed, der tæller. Og faren er, at det også bliver denne parallelle virkelighed, regeringen bygger sin politik på.
Hvad kan eller skal vi i medierne så gøre ved det? Vi kan jo starte med ikke at falde i samme fælde som politikerne og undlade at clickbaite os vej til læsernes popularitet ved at tale til frygten og fordommene. Vi kan i stedet vælge at lade proportionerne indfinde sig, tabuerne falde og beskrive verden, som den er.
Undersøgelsen har til formål at undersøge danskernes opfattelser af faktiske forhold på integrationsområdet.
Den er lavet i et samarbejde mellem Mandag Morgen og Danmarks Videncenter for Integration samt to forskere fra Aalborg Universitet, professor Jørgen Goul Andersen og lektor Karen Nielsen Breidahl.
Den tager udgangspunkt i en omfattende undersøgelse gennemført af analyseinstituttet YouGov, som har gennemført 2.015 CAWI-interview med et repræsentativt udsnit af danskere i alderen +18 år i perioden 30. september-11. oktober 2021.
Data er af YouGov vejet på dimensionerne køn, alder, region og uddannelse på baggrund af et ideal fra Danmarks Statistik, således at resultaterne er repræsentative for befolkningen i relation til ovenstående målgruppe.
De enkelte spørgsmål tager afsæt i de nyeste tilgængelige data fra officielle kilder, det vil sige Danmarks Statistik og Udlændinge- og Integrationsministeriet.
Svarene for hvert spørgsmål er krydset med forskellige baggrundsvariable som køn, alder, herkomst, højest fuldførte uddannelse og kryds ved sidste folketingsvalg.
Der er taget udgangspunkt i medianbesvarelsen – omtalt som ´gennemsnitsdansker´– for at undgå, at ekstreme besvarelser som for eksempel 1 procent eller 100 procent, og dermed potentielt useriøse svar, ikke fylder uhensigtsmæssigt meget i resultaterne.
Samtidig vises spredningen i svarene for at give et retvisende billede af, hvor mange eller få, der ligger tæt på, under eller over det faktuelt korrekte svar. Der er valgt en variabel margen for, hvornår et svar er omtrent korrekt, på henholdsvis 5 og 10 procent afhængig af, om der er tale om registerdata (om befolkningsstørrelse, uddannelse og beskæftigelse) eller holdningsmæssige forhold (opbakning til demokrati med videre).
Dette er gjort ud fra den antagelse, at det er sværere at svare på holdningsmæssige spørgsmål end på faktabaserede. Kriminalitet er dog en undtagelse på grund af det meget lave niveau på 3,5 procent. Her ligger de omtrent korrekte svar på mellem to og seks procent.
Du kan læse hele analysen på Danmarks Videnscenter for Integrations website her.
![](/small_icon_MM_fuction_email.png)